Hrothgar, Hrothgar!
Jag vill ha mjöd! Ge mig mjöd, min drottning!
DANMARK, 507 e. KR.
Tack, min vackra drottning.
Hrothgar, Hrothgar!
Så här ligger det till, Aesher. När man dör, är man ändå inte död-
- så länge man accepterat honom som den ende, sanne guden.
Bakåt!
Kom och ge mig en kyss, min sköna! Jag vill ha en kyss!
Sluta, snälla!
Mer!
Mina kära tegnar!
För ett år sen svor jag, er kung Hrothgar-
- att vi skulle fira våra segrar i en ny hall, väldig och vacker!
Har jag inte hållit mitt löfte?
I denna hall ska vi dela upp bytet från våra erövringar, guldet och skatterna.
Låt det vara en plats för muntration, glädje och otukt!
För all framtid ska denna hall bära namnet Herot!
Skatter! Låt oss dela ut lite skatter.
- Ge mig! - Från mina erövringar!
Unferth!
Till Unferth, den visaste av mina rådgivare-
- oskuldernas ofredare, morskast och modigast av modiga män...
Unferth? Var fan är du, din vesslelike usling?
Jag är här, kung.
Unferth. Kom hit, din otacksamme drummel.
Hrothgar, Hrothgar!
Han mötte en demondrake som för andra var för svår
Och sen, min herre, drog han svärd och gav den sitt banesår
Vår konung här och nu
Drakens vingar slet itu
Mörker täckte riket i skuggor var det förbytt
Av ljusning, ingen susning men han gav oss liv på nytt
Han svek aldrig vårt hopp
Skåla och drick opp!
Han gav oss sitt beskydd när vilda monster fanns
Mjöd.
Mjöd!
Du spiller. Var är mitt mjöd?
Du spiller.
Cain, din klantige idiot. Hur vågar du låta kungens mjöd gå till spillo?
Han skänkte oss frälsning när vi gick mot vårt fall
Besten led, vi fick fred Vi minnas honom skall
Så höj nu din kopp!
Ett svärd! Ge mig ett svärd.
Till vapen!
Ned med huvudet, drottning!
Ge mig ett svärd!
Slåss med mig!
Slåss med mig.
Slåss med mig, din usling.
Nej.
Vad var det för nåt?
Grendel.
Grendel, vad har du gjort?
Vad har du gjort?
Mor?
Fisk och varg och björn-
- och ett och annat får, men inga människor.
Du... tycker om människor.
Här.
Människor, Grendel.
De har dräpt så många av vårt släkte.
Man förde oväsen!
Man skrålade i välmåga!
Man vållade mig smärta...
... smärta... i mitt huvud...
... smärta...
... i mina öron...
Var Hrothgar där?
Jag gjorde honom inte illa.
Nej, jag gjorde honom inte illa.
Bra. Duktig pojke.
Så mild.
Mor...
Bygg ett likbål till. Det finns torrt trä bakom stallet.
Bränn sen de döda. Och försegla hallen. Stäng dörrar och fönster.
Er kung befaller att alla former av sång och muntration är förbjudna.
Det stinker av död här.
Skalderna sjunger om Herots skam-
- från det mellersta kungariket i söder till islanden i norr.
Jag ger hälften av guldet i kungariket till den som befriar oss från Grendel.
Kung, vårt folk offrar getter och får till Oden och Heimdall.
Har vi din tillåtelse att be också till den nye romerske guden, Jesus Kristus?
Kanske kan han rädda oss ur vårt trångmål.
Nej, Unferth.
Gudarna löser inte de problem vi själva är ovilliga att lösa.
Vi behöver en hjälte.
Upp med årorna!
Å hej!
Ser du kusten? Ser du danernas fyrbåk?
Jag ser blott vinden och regnet.
Ingen eld och inga stjärnor att navigera efter. Vi är i havets våld.
Havet är min mor. Hon kommer aldrig att ta mig åter till sitt dunkla sköte.
Min mor var fiskmånglerska i Uppland. Jag vill dö i strid, som en krigare bör.
Å hej!
Männen är oroliga för att stormen aldrig ska bedarra.
Det är ingen naturlig storm, det vet jag.
Men demonens oväder kan inte hindra oss om vi verkligen vill komma fram!
- Vem vill leva? - Vi!
Ro, då! Visa vad ni kan!
För Beowulf! För guld! För ära!
Å hej!
Beowulf. Håll.
Nej.
Vilka är ni? Ni är klädda som krigare.
Tala! Ge mig ett skäl att inte spetsa dig.
Vi är geater.
Jag är Beowulf, Edgethows son.
Vi önskar träffa er härskare Hrothgar. Vi har fredliga avsikter.
Man säger att ni har ett monster här...
...och att ert land är förbannat. - Jaså, säger man det?
Barder sjunger om Hrothgars skam från den frusna norden till Vinlands kust.
- Att vara förbannad är ingen skam. - Jag är Beowulf!
Jag är här för att dräpa ert monster.
Jag trodde inte det fanns hjältar dåraktiga nog att dö för vårt guld.
Om vi dör är det för ärans skull, inte guldets.
Herre, krigare har kommit hit. De är geater.
De är inga tiggare. Deras ledare Beowulf är...
Beowulf? Edgethows pojke?
Var är Beowulf? Där är du ju. Välkommen, Beowulf.
- Välkommen. Hur mår din far? - Han är död.
Han stupade i strid mot sjörövare för två vintrar sen.
Han var en tapper man. Varför har du kommit till oss över havet?
Jag har kommit för att dräpa ert monster.
Och för att smaka på ditt berömda mjöd.
Många tappra män har kommit för att smaka på kungens mjöd.
Många har svurit att befria vår hall från det som hemsöker den.
Men morgonen efter har det enda som återstått av dem varit blod-
- som måste tvättas bort från golv, bänkar och väggar.
Jag har inte druckit nåt än.
Men jag ska dräpa ert monster.
Han ska dräpa monstret. Hörde ni? Grendel ska dö.
- Grendel? - Monstrets namn är Grendel.
Då ska jag dräpa denne Grendel.
Jag, Beowulf, har dräpt en stam jättar på Orkneyöarna-
- och krossat skallen på sjöormar.
Ert troll kommer inte att besvära er längre.
En hjälte! Jag visste att havet skulle föra hit en hjälte.
Ska du gå till hedarna, till tjärnen vid grottan, och dräpa monstret i dess håla?
Jag har 14 tappra tegnar med mig. Vi har färdats länge till havs.
Det är hög tid, store Hrothgar, att ta fram ditt världsberömda gyllene mjöd-
- och festa i din legendariska mjödhall.
Mjödhallen har förseglats på kungens befallning.
Muntrationer i hallen drar till sig monstret Grendel.
I så fall...
Öppna mjödhallen! Låt oss dricka!
Bråka inte med lokalbefolkningen.
Hondshew, låtsas åtminstone lyssna på mig.
Det är bara fem dagar sen du såg din fru.
Fem dagar? Vid Oden, inte konstigt att det bultar i mina länder.
Beowulf, där är du ju. Jag tänkte på din far. En stor man.
Han flydde från Wylflingarna efter att ha dräpt en av dem med bara händerna.
Jag betalade gälden för honom och han svor en ed till mig.
Jag räddade hans skinn och nu är du här för att rädda våra.
Hell dig, store Beowulf-
- som kommit för att rädda våra patetiska danska skinn.
Vi är fördömt tacksamma, store Beowulf.
Men får jag ställa en fråga? Jag är en stor beundrare av dig.
Jag hörde talas om en annan Beowulf-
- som utmanade Brecca den store på en simtävling på öppet hav.
- Var det du? - Jag simmade mot Brecca.
Jag trodde att det måste ha varit en annan Beowulf.
En annan med samma namn.
Det är nämligen så att den Beowulf jag hörde talas om-
- simmade mot Brecca och förlorade.
Han riskerade sitt och Breccas liv-
- för sin fåfängas och stolthets skull.
En skrytsam dåre.
Och han förlorade!
Därför trodde jag att det måste vara nån annan.
Jag simmade mot Brecca.
Men Brecca avgick med segern, inte du.
En stor krigare som inte ens kan segra i en simtävling!
Jag talar bara för mig själv...
...men jag tror inte bara att du är chanslös mot Grendel-
- utan också att du inte kommer att ha mod nog att tillbringa natten i hallen.
Jag har svårt för att argumentera med suputer.
Men det är sant. Jag vann inte simtävlingen.
Vi simmade i fem dagar, sida vid sida.
Jag sparade min styrka inför slutfasen-
- när det plötsligt blåste upp till storm.
Med den följde sjöodjur.
Gång på gång anföll sjöodjuren.
Mörka varelser från havsdjupen.
Jag högg och slog mot dessa rysliga bestar med mitt svärd-
- tills deras inälvor rann ut i havet.
Beowulf!
Men ett av odjuren satte sina käkar i mig...
... och drog ned mig till havsbotten.
Jag dräpte monstret med min egen klinga...
...och genomborrade dess hjärta.
Givetvis. Sjöodjuren.
Hur många var det du hade dräpt? Tjugo?
Nio.
Sist var det tre.
Jag vore hedrad om du ville berätta vad du heter.
Jag är Unferth, Ecglafs son.
Unferth, Ecglafs son.
Jag vet vem du är.
Man säger att du dräpte dina bröder när du kom på dem med att lägra er mor.
Jag har en annan sanning att förtälja för dig, Unferth Brodermördare.
Om din styrka och ditt hjärta var lika kraftfulla som dina ord-
- skulle inte Grendel ohindrat kunna dräpa och sluka ditt folk.
Inatt blir det skillnad!
Inatt kommer han mötas av geater, inte av rädda får...
...som du.
Väl talat.
Det är rätta andan, Beowulf. Precis vad vi behöver.
Så du ska dräpa min Grendel åt mig?
Låt oss dricka och fira monstrets förestående död.
Läppar röda som försommarbär
Röd är rosen, röd är rosen
Hy blek liksom månens sken
Stilla där hon går
Beowulf. Kom.
Följ mig. Jag vill visa dig en sak.
Kom.
Det kungliga drakhornet.
- Så vackert! - Nog är det enastående?
Den förnämsta av mina skatter.
Jag erövrade det efter min strid med Fafnir, draken från norra hedarna.
Den kostade mig nästan livet.
De har en svag punkt under strupen.
Man måste hugga med en kniv eller dolk.
Det är enda sättet att dräpa en drake.
Jag undrar hur många män som mist livet för dess skönhets skull.
Kan man klandra dem?
Om du dräper Grendel åt mig...
...blir det ditt för all evighet.
Det är en stor heder du gör mig.
Det är du som hedrar oss.
- Är det där er demon? - En varg. Man hör inte Grendel komma.
Jaså? Du kommer att höra mig när jag kommer.
Kom igen. Min väldiga manslem kan ta dig med till paradiset.
Ingen annan kommer att kunna tillfredsställa dig igen.
- Ledsen. Det blir inget. - Varför inte?
Det är sent och mörkt och monstret kan vara här när som helst.
En snabbis, då?
Timmen är slagen.
Den här gamle mannen behöver sömn.
Var är min vackra sängkamrat? Kom, min älskade.
- Om en stund. - Kom, Wealthow. Låt oss gå till sängs.
Rör mig inte!
Så ska det låta, min flicka.
Herre.
Kanske kan din drottning hedra oss med en melodi till...
...innan vi alla drar oss tillbaka?
Det är det minsta jag kan göra.
Beowulf, vi ses imorgon bitti, om Oden vill det.
Se till att dina tegnar reglar dörrarna.
God natt.
God natt, Beowulf. Se upp för sjöodjur.
Din fantasi kryllar säkert av dem.
Resan må vara lång
Men hem kommer hjälten en gång
Han far vida omkring
Men hem kommer hjälten en gång
Mycket vackert.
Det är dags att gå, drottning.
Givetvis. Grendel.
Demonen är min makes skam.
Det är ingen skam. Det är en förbannelse.
Nej, skam.
Min make har ingen annan. Inga söner.
Och inga lär han få, så som han pratar.
Hondshew, hur gick det?
- Hon var inte min typ. - Jag vet vad din typ är. Bä, bä!
Beowulf, vad gör du?
Varelsen saknar svärd och rustning.
Och jag har inget vapen som kan dräpa ett monster.
Vi ska kämpa som jämlikar.
Och ödet...
...får avgöra.
Bra. Fjättra den med fler kedjor.
Sluta bråka.
- Du är galen. Vet du det? - Ja.
Vad bekymrar dig, Wiglaf?
Jag gillar inte det här, herre.
Männen är inte redo. De är distraherade.
Det springer runt för många kvinnor här! Abstinens före strid är ett krav!
En krigare får inte ha annat för ögonen.
God natt, Wiglaf.
- Och vad ska vi göra medan du sover? - Sjung. Högt!
Ni hörde honom. Han vill att vi sjunger, så sjung!
Olaf, sjung!
Vi tog ett dussin ungmör från Danmark och Friesland
Men njutningen vi sökte fick ske på egen hand
Vi är Beowulfs män
Den fetaste ungmön en riktig slampa va '
Hon fick smaka pålen men ville mera ha
Hennes syster var från Norge Jag köpte henne då
Hon visade mig fler sätt att så säden på
Hennes mamma var från Island På henne vill man titta
Hon behövde isberg för att kyla ned sin...
Grendel knackar på!
Det måste vara min fagra Yrsa.
Herre.
Tålamod, min kära.
Nej, Hondshew!
Det är det förbaskade monstret!
Han har ingen dase!
- Ingen dase? - Nej.
Demonen krymper!
Demon!
Ingen mer blodsutgjutelse för dig, demon!
Det är inte jag som är demonen här!
Den talar. Den talar!
Vad är du?!
Jag river, sliter, skär och hugger.
Jag är tänder i mörkret, klor i natten.
Min är styrkan, lusten, makten!
Jag är Beowulf!
Grendels arm.
Han har lyckats.
Han har lyckats!
Han har slitit armen av monstret! Beowulf har dräpt honom!
Hell, Beowulf!
Herre, Beowulf har dräpt demonen.
Prisad vare Oden.
- Berätta för skalderna. Sprid nyheten. - Ja, herre.
Imorgon ska vara en firandets dag.
Vår mardröm är över.
Kom till sängs, min sköna.
Mitt rike behöver en arvtagare! Det är dags att du fullgör din plikt.
Hur kan jag ligga hos dig när du legat hos henne?
Jag borde aldrig ha berättat.
Grendel, min son.
- Min stackars son. - Mor...
Han vållade mig smärta, mor.
Sov, min son.
Han mördade mig, mor.
Vem mördade dig, min son?
Han slet av min arm.
Det ska stå honom dyrt, min älskling.
Vem var denne man?
Han var så stark.
- Så stark... - Vem var denne man?
Hans...
... namn var...
... Beowulf.
Beowulf...
De var stora krigare.
De dog en ond död.
De mördades av en vidrig avgrundsvarelse.
Barderna ska sjunga till deras ära för alltid.
Låt oss dricka till deras minne.
Jag vill att du höjer den första bägaren.
Jag är inte på humör för muntrationer.
Jag rider tillbaka och förbereder båten.
Vi avseglar väl med tidvattnet imorgon?
Ja.
Tegnar, vänner, bröder.
För mig har denna plats varit en sorgens hall.
För oss alla har det varit en förtvivlans, blodsutgjutelsens och dödens plats.
Men idag har monstrets skräckvälde fått ett slut.
De säger att han slet av monstrets arm med sina bara händer.
Jag undrar om Beowulf är lika stark i sina ben, alla tre.
Efter festen ikväll kan du ta reda på det, Gitte.
Det är inte mig han vill ha, drottning.
Wealthow, min kära.
Varsågod.
Till dig, herre.
Tack, o store kung.
Och alla ni...
Jag önskar ni själva kunnat vara med igår när jag dräpte monstret.
Jag sov när han anlände.
Han slet upp dörrarna med sina bara händer.
Han var tjugo fot lång och besatt tio mäns styrka.
Jag såg på honom och sa: "Jag är Beowulf!"
Tappre tegn.
Drottning?
Jag älskar dig. Jag åtrår dig, o kung...
...bara dig, min hjälte, min älskade.
Jag förstår inte.
- Var är din make? - Död.
Död?
Det här är en dröm.
Det här händer inte. Du är bara en dröm.
Jag, älskling? En dröm?
Ge mig ett barn.
Ta mig och ge mig en son!
Vid Oden!
Är inte Grendel död?
Har hans arm åter vuxit ut?
Det är inte Grendel.
- Inte Grendel? Vem är det då? - Hans mor.
Du dödade Grendel.
Jag hoppades att hans mor hade lämnat området för länge sen.
Hur många monster måste jag dräpa?
Grendels mor och far? Hans farbror?
Måste jag hugga ned demonernas hela stamträd?
Hon är den sista. Med henne borta tvingas demonerna tillbaka i mörkret.
Där de hör hemma.
Och moderns make? Var är Grendels far?
Grendels far kan inte vålla människan skada längre.
Beowulf...
Det var fel av mig att misstro dig. Jag gör inte om det.
Du har modigt blod i dina ådror. Jag ber om din förlåtelse.
- Jag förlåter dig. - Cain!
Ta mitt svärd. Det tillhörde min fars far.
Det kallas "Hrunting".
Svärdet är ingen match mot demoners magi.
Jag är ledsen att jag tvivlade på dig.
Jag är ledsen att jag sa att du mördat dina bröder.
Jag talade förhastat.
Unferth, jag kanske inte återvänder.
Ditt arvsvärd kan gå förlorat med mig.
Så länge det är hos dig, kommer det aldrig att gå förlorat.
Och du, store Wiglaf?
Står du fortfarande vid min sida?
Till slutet.
Se.
Hon är nog en vattendemon. Du vill inte möta henne i hennes element.
Jag vet.
Vill du att jag följer med dig?
Bra. Jag väntar här.
Jag ser att du medför en skatt åt mig.
Visa dig!
Vad är du?
Är du den man kallar Beowulf?
"Bivargen."
Björnen.
Vilken kraftfull man du är.
Med en kungs styrka.
Den kung du en dag ska bli.
Vad vet du om mig, demon?
Jag vet att bakom ditt fagra yttre-
- är du lika mycket av ett monster som min son Grendel.
Mitt fagra yttre?!
Ett fagert yttre är ett måste för att bli kung.
En man som du kan föräras den högsta hjältesången.
Din saga kommer att leva vidare-
- när allt som lever idag har förvandlats till stoft.
Beowulf...
Det var länge sen en man kom för att besöka mig.
Jag behöver inget svärd för att dräpa dig.
Givetvis inte, min älskade.
Du tog en son ifrån mig.
Ge mig en son, tappre tegn.
Stanna hos mig.
Älska mig.
Älska mig, så ska jag väva rikedomar åt dig-
- bortom din vildaste fantasi.
Jag ska göra dig till...
...den störste kung som nånsin levt.
Om ditt hjärta klappar för mig-
- och detta gyllene horn är i mitt förvar...
...kommer du att vara kung för evigt.
Evigt stark...
...kraftfull...
...och allsmäktig.
Det lovar jag.
Det svär jag på.
Herre.
Den är död, drottning.
Efter att jag gett dess bestialiska mor nådastöten högg jag av Grendels huvud.
Vår förbannelse är hävd.
Vår förbannelse är hävd. Prisa Oden!
Prisa Beowulf!
Vår förbannelse är hävd.
Ta bort det ur min åsyn. Unferth!
Släng det i havet.
Jag begravde Hrunting i Grendels mors bröst-
- men när jag drog loss svärdet vaknade hon till liv igen.
Jag begravde svärdet i hennes bröst igen och där ska det förbli.
Till Ragnarök.
Och vårt folk kommer att vara tacksamt till Ragnarök.
- Mer mjöd, herre? - Ja.
Och dryckeshornet? Har du kvar det?
Nej.
Den giriga häxan åtrådde det, så jag kastade det i träsket.
Hon följde efter det och det var då jag anföll, med svärdet Hrunting.
Efter hennes död sökte jag efter det, men det är borta för alltid.
Ge vår hjälte en annan bägare, min kära.
Men först måste jag samtala med honom.
Beowulf.
Du förde med dig Grendels huvud.
Men var är moderns huvud?
Hon ligger död i träsket.
Räcker det då inte med det ena monstrets huvud?
Dräpte du henne?
Vill du höra historien om min kamp mot denna bestialiska hagga?
Hon är ingen hagga, Beowulf. Det vet vi bägge två.
Svara mig. Dräpte du henne?
Hade jag kunnat undfly henne utan att dräpa henne?
Grendel är död. Det är allt jag bryr mig om.
Han kan inte hemsöka mig längre.
Hans mor, "haggan", är inte min förbannelse.
Inte längre.
Hör upp!
Eftersom Beowulf är en kraftfull hjälte...
...och eftersom han dräpte demonen Grendel-
- och betvingade dennes mor...
Länge leve Beowulf!
...och eftersom jag saknar arvtagare...
Inga söner.
Jag förkunnar att i händelse av min död ska allt jag äger och hela riket-
- min hall, med dess sorg och skam...
...och till och med min fagra, unga drottning...
...min Wealthow...
Alltihop...
...efterlämnar jag till vår hjälte.
- Men, herre... - Jag har talat!
Jag har talat!
När jag är borta är Beowulf, Edgethows son, er kung!
Beowulf!
Herre.
Allt i sinom tid, Beowulf.
Hrothgar!
Han måste ha fallit...
Hell, kung Beowulf.
Kung Beowulf...
Bågskyttar.
Bågskyttar!
Det här är inte strid, Wiglaf. Det är slakt.
Friserna vill bli hjältar, herre.
- De vill bli ombesjungna av barder. - Det blir en kort sång.
Kan du klandra dem? Du är en legend från de snötäckta bergen till ökungariket.
- Du är monsterdräparen. - Vi människor är monstren nu.
Hjältarnas tid är förbi, Wiglaf.
Kristusguden har gjort slut på den och allt som finns kvar för människan...
...är gråtande martyrer, rädsla och skam.
Visa mig till er kung Beowulf!
Kom igen, friser. Tala.
Låt honom vara!
Roar det er att håna era motståndare?
Låt honom dö snabbt med äran i behåll.
Ynkrygg!
Döda mig själv!
Du pratar! Kungen deltar inte i öppen strid.
Döda inkräktaren nu! Spetsa hans huvud på ett spjut.
Sluta!
Herre, kungen får inte delta i öppen strid.
Låt honom resa sig.
Vill du få med ditt namn i Beowulfkvädet?
Tycker du att det bör sluta med att jag dräps av en anonym frisisk bandit?
Jag är Finn från Friesland. Mitt namn ska bli ihågkommet för alltid!
Bara om du dräper mig!
Annars är du ingen.
Tror du att du är den förste som försökt dräpa mig, eller ens den hundrade?
En sak ska du veta, friser.
Gudarna låter mig inte dö på din ynkliga klinga!
De låter mig inte dö på svärdet eller drunkna i havet!
Gudarna låter mig inte dö i sömnen av hög ålder!
Sätt din yxa här, Finn från Friesland. Ta mitt liv!
Ge honom ett svärd, annars...
Annars vad då? Annars dräper du mig?
Dräp mig, då! Gör det! Dräp mig!
Vet du varför du inte kan dräpa mig, min vän?
Eftersom jag dog för många år sen, i min ungdom.
Ge honom ett guldstycke och skicka hem honom. Han har en historia att förtälja.
Ers Majestät?
Är du sårad?
Inte en skråma.
Så vacker...
Och så ung.
Vet du, Ursula, i min ungdom trodde jag att allt en kung gjorde-
- var att strida var morgon, räkna krigsbyte var eftermiddag-
- och lägra vackra kvinnor var natt.
Men ingenting blev så bra som det borde ha blivit.
Inte ens lägrandet av vackra kvinnor var natt, Ers Majestät?
Vissa nätter, Ursula.
- Kanske inatt? - Nej, ikväll känner jag av min ålder.
Imorgon, efter firandet. Vi får inte glömma vad det är för dag imorgon.
Din dag. Dagen då Beowulfkvädet förtäljs.
Om hur du skingrade mörkret i riket.
Och dagen efter firar vi Kristi födelse.
Jag ser att du överlevde.
Tyvärr, min drottning.
De frisiska inkräktarna har drivits tillbaka till havet.
Du är inte änka... än.
Vilken lättnad, make.
Unferth. Hyllar du inte din kung ikväll?
Jag har nåt åt kungen.
- Vad är det? - Jag har nåt åt kungen, sa jag.
- Visa mig. - Nej.
Du visar mig först.
Struntprat, Wiglaf. Jag visar Beowulf först. Kungen måste få se det.
Vad måste kungen få se?
Det försvunna har blivit återfunnet.
En gåva värdig en kung.
Känner du igen det?
Var hittade du det?
På hedarna. Min slav fann det på den karga kullen där ingenting växer.
Jag pryglade honom för att ha vistats på en så ohelig plats.
Herre...
Är det inte...?
Så, Beowulf.
Det har återvänt till dig efter alla dessa år.
Herre, det här är slaven som hittade hornet.
Snälla, döda mig inte!
Var fann du denna skatt?
Förlåt för att jag rymde, herre. Gör mig inte illa mer.
- Svara kungen! - Sluta!
Var?
Uppe på hedarna.
Jag tänkte återföra det, herre. Jag svär.
Var det allt?
Ingen demon? Ingen häxa?
Ingen kvinna?
Se på dig. Du är ingenting.
Ett tomt skal.
Stig fram! Visa dig.
Detta trots alla dina rikedomar...
... ditt kungarike, din makt och din ära...
... och dina kvinnor.
Vem av dem borde jag döda först?
Din söta, lilla sängvärmare eller din visa drottning?
Vad är du?
Jag är nåt du efterlämnade...
... far!
Ännu en orolig natt?
Ingen fara, flicka.
Jag tänker inte äta dig.
Han har mardrömmar.
De kommer allt oftare.
Han är kung. Kungar har mycket på sina samveten.
Han ropar ditt namn i sömnen.
Gör han?
Jag tror att han fortfarande håller dig kär.
Gör du?
Jag undrar ofta...
...vad som hände... - Mellan oss?
För många hemligheter.
Gud hjälpe oss.
Vad vill du mig?
Jag har ett meddelande... till min far.
Berätta! Vad ligger bakom detta?
Jag såg hela vår by brinna ned. Barnen dog skrikandes!
- Jag såg den spruta eld och rök. - Fördömt! Vad var det?!
En drake!
- Det är Unferth, herre! - Unferth...
Gjorde en drake detta? Vänta.
Ni hade ett avtal. Du skulle inte såras.
Men nu har du återfått det gyllene hornet. Avtalet är brutet.
Vem har sagt det?!
"Fädernas skuld!" Det var det sista jag hörde.
Det sista jag hörde innan min familj brändes levande!
Fädernas skuld!
Formera er längs med den stora klyftans norra sida.
Det är vårt enda hopp om jag misslyckas.
Gå inte, jag ber dig!
Du är fri. Jag löser dig ur träldom.
Hitta en bra man och föd en son åt honom.
- Jag vill inte ha nån annan än dig. - Jag är inte den du tror jag är.
Du är en stor man, en hjälte! Jag vet att det är så.
Då är du lika dåraktig som de andra!
Mycket imponerande. Men rustningen passade dig bättre när du var yngre.
Det gjorde den säkert.
Varför tar du inte med dig flickstackaren och lever resten av ditt liv i frid?
Låt en yngre hjälte rädda oss.
Och låta mardrömmen börja om på nytt?
Nej. Jag drog på mitt kungarike denna fasa.
- Jag måste själv förgöra henne. - "Henne?"
Var hon så vacker, Beowulf?
En så dyrbar skönhet?
Vacker... och full av fagra löften.
Jag var svag.
Jag är ledsen.
Så ledsen...
Jag har alltid älskat dig, min drottning.
Och jag, dig.
Bevara minnet av mig, inte som kung eller hjälte...
...utan som en man, med mina fel och brister.
- Här är det. - Platsen där du dräpte Grendels mor.
Wiglaf, jag har inga söner.
Om demonen blir min bane ska härolderna utropa dig till kung.
Tala inte om sånt, herre.
Min vän, det är nåt du bör veta.
Nej! Jag behöver inte veta nånting!
Du är Beowulf. Beowulf den store, hjälten! Demondräparen!
Låt oss dräpa denna flygande djävul när den sover och fortsätta med våra liv.
- Vill du att jag följer med dig? - Nej.
Bra.
Beowulf...
Det var länge sen.
Ta ditt fördömda horn.
Lämna mitt rike ifred.
För sent, min älskade.
Vid Odens ädla delar!
Den är på väg mot Herot!
Eld!
Hrothgar...
Hoppla!
Fördömt!
Jag ska spetsa ditt ödlehuvud på en påle!
Nej!
Herre!
Nej!
Här!
Se till drottningen.
Jag sa ju att vi var för gamla för att vara hjältar.
Du behöver en helare.
Inte den här gången, gamle vän.
Du är Beowulf.
En skråma som denna tar inte kål på dig.
Hör du henne?
Jag hör inget.
Grendels mor, min sons mor, min...
Nej, herre. Du dräpte Grendels mor när vi var unga.
Man sjunger om det.
Det är för sent för lögner, Wiglaf.
För sent.
Han var...
...den tappraste av oss.
Han var den störste...
...av krigare.
Hans namn ska leva för all framtid.
Hans kväde ska sjungas för all framtid.